Aici la GCC Northeast,
avem cea mai mare rețea de celulare din cinci state.
Alătură-te Mondo Net.
Vei avea acces instantaneu la prietenii tăi...
... conectivitatea de la un țărm la celălalt...
...conversațiile importante...
Eliberează-ți spiritul cu...
...servicii, 24 de ore pe zi...
Acum poți fi la computerul tău...
oriunde în rețea...
N-are nici o legătură cu mine, da?
** PULSE ** made by sabian
Te simți bine?
Da. Sunt bine.
Zeigler?
Scuză-mă.
Zeigler!
Zeig?
Zeigler?
Amicul meu m-a băgat în rețea, da?
Adică vorbesc despre parole gratis
la peste 100 de site-uri.
Deci vorbim despre... Mersi...
... eleve excitate...
...japoneze ca sclave sexuale și...
ce... travestiți bătrâni.
Bine, n-ai zis asta.
Nu m-am uitat niciodată la ei, bine?
Spuneam doar că am parolele...
- E total surprins. - Știi că e.
Se numește că am acces la informație.
Se numește să ai o prietenă, Stone.
Ar trebui să verifici.
- Fir-ar să fie! - Asta a fost tare!
Scuze. Lașitatea în acțiune...
Trebuie să spun cum e.
Vrei să dansezi?
Tim!
Sunt chiar aici!
Ce?
Fii atentă aici!
- Oh, e drăguț. - Da.
Derulează în jos...
Homo!
Absolut.
Ce?!
E o păpușă masculină care a văzut că te cheamă Izzie
și am crezut că ești homo.
Trebuie să încetezi să mai urăști.
- Eu urăsc? - Da.
Tim?!
Ce? N-am fost eu!
Jur!
Pe cine tragem în jos?
Pe nimeni.
Nu, eu doar...
credeam că ar putea să sune Josh.
Mă evită de o săptămână.
Relația noastră s-a redus
la SMS-uri.
Cât de tragic e?
Bine, Mattie, haide.
Știu... Știu...
Cred că încă sper că el
să-și dea seama.
Trebuie să-l lași, bine?
Ați fost mai mult despărțiți decât împreună.
Dacă nu înțelege ce e cu tine,
atunci, nu merită să te încurci cu el.
Mai mult, uite, chiar acum sînt băieții care aduc ploaia.
Corect, băieți?
Sunteți gata să dansați?
Am putea face asta.
Despre asta vorbeam.
- Haide. - Nu.
- Haide! - Haide.
M-ai văzut dansând? Nu e drăguț.
Noapte bună.
Hei!
Nu... face asta!
Oh. Scuză-mă.
Vroiam să ies de acolo.
M-am gândit să merg cu tine.
Tu locuiești în direcția cealaltă.
O s-o iau rotund.
Plus că, știi, un tip singur plimbându-se noaptea, singur...
Mersi. Mă descurc de aici.
Ne vedem mâine?
Sigur.
Bine. Pa.
Ai două mesaje noi.
Primul mesaj, la 9:37 P.M.
Mattie, sînt mama.
Ăsta e al treilea apel, scumpo.
Știu că ești ocupată, dar sună-mă, bine?
Mi-e dor de tine.
Următorul mesaj, la 10:47 P.M.
Mattie, sînt Josh.
Nu face nimic.
Sunt Josh.
Nu sînt aici acum. Lăsați un mesaj.
Josh, sînt Mattie.
Ridică.
Nu mi-ai răspuns la nici un apel
și acum...
ce-i cu mesajul ăla ciudat?
Iz, ești înăuntru?
Știi că trebuie să te trezești.
Ai ore.
Ridică-te! Acum.
Bineînțeles că sînt
alte feluri de urmărire.
Există urmărirea publică. Există urmărirea cibernetică.
Fiecare cu particularitățile ei.
Despre ce vreau să vă vorbesc acum...
e urmărirea, mintea patologică...
... și altele.
Mintea patologică...
Mintea patologică își satisface nevoia de alții,
consumându-i pe alții;
conducând, încă odată, la o și mai mare nevoie
și bineînțeles, ciclul începe din nou.
Ce aș vrea să faceți
vineri, în pregătirea partialelor,
e să scrieți un eseu despre ce am vorbit astăzi,
incluzând și un ritual...
Haide, Mattie, știi că o să ne distrăm.
Calmează-te, relaxează-te. Bea ceva.
- Da, dar... - O să vii.
O să petrecem. Avem nevoie de asta, nu?
O să te sun înapoi.
Măi, arătați bine.
Bine. Fiți atente.
Am toate noutățile...
De fapt, ultimele 4 le aveți deja.
Și apoi, al cincilea de aici...
nu va ieși până luna viitoare.
Plus că mai am unul aici...
Da. Ar trebui să ne economisești câțiva
dolari din taxe și să te duci singur la pârnaie chiar acum.
Pot să-ți folosesc mașina ta? Și nu uitați:
am să vă iau cu mine,
pentru că ați cumpărat din marfa asta.
Oh, și băiatul tău Josh... geniu!
Pentru fiecare minut petrecut la mobil,
primesc credit pentru două.
E o chestie frumoasă.
Scuză-mă o secundă. Ce e?
Mergem să mâncăm, bine?
De fapt, am să mă istau puțin aici.
Dar am să te sun.
Bine.
Ne vedem mai târziu?
Poate.
Josh?
Josh, sînt Mattie.
Josh?
Rahat!
Josh.
Hei.
De ce-mi răspunzi la telefon?
Toți sînt îngrijorați din cauza ta.
Stai aici. În regulă?
Oh, mai... Josh!
Josh?
Doamne!
Alo, sînt Louise Webber.
Lăsa-ți numele și mesajul și o să te sun eu.
Bună, mamă. Ridică dacă ești.
Sună-mă imediat ce primești asta.
S-a întâmplat ceva.
O să-ți spun când mă suni, bine?
Te iubesc.
- Josh. - Mattie...
Ești acolo?
Nu mai sînt eu deloc.
Ceva e în neregulă cu mine.
Știu că e foarte dificil
pentru noi să vorbim despre pierdere.
Sunt multe conflicte emoționale implicate.
Asta s-ar putea să-ți sune potrivit,
dar e în regulă să plângi, Mattie.
Am plâns.
Ai plâns?
Ce, 5 minute e tot ce primesc, Mattie?
Îți irosesc timpul.
Nu-mi irosești timpul.
Tu mi-l irosești pe al meu.
Ești supărată.
Asta e normal.
De fapt, am întârziat la ore.
Îl iubeai, nu-i așa?
Și te gândești că ai făcut ceva
ce a provocat asta.
Singura persoană pe care o învinuiesc,
e Josh.
Ești sigură?
La dracu...
Haide.
Vorbește.
Nu știu de ce n-am văzut semnele.
Trebuia să fiu acolo; să fac ceva.
Câteodată nu e nici un semn.
Era un tânăr singuratic.
Mai mult decât ai știut tu vreodată.
Era foarte priceput în a-și ascunde singurătatea.
Și când nu s-a mai putut ascunde...
s-a ascuns pe el.
Ai simțit vreodată genul ăsta de singurătate?
Nu te îngrijora. Ți-am citit cartea.
Nu sînt un risc de sinucidere.
Voi, studenții la psihologie
aveți tendința să rezistați la auto-analiză.
Nu.
Nu-ți evita temerile.
Confrunta-le.
Îți poți ține emoțiile jos un timp,
dar cumva, într-un fel, vor ieși la suprafață
și vor fi și mai dureroase
și mai distructive.
Înțelegi asta?
Hei.
Ești bine?
Totul va fi în regulă.
Trebuie să fie un virus.
Computerul lui e probabil încă logat.
I-a atacat agenda.
Ziceau, "Ajutați-mă."
Da, dar virușii mereu au
câte un mesaj interesant.
Ieri am primit unul care zicea,
"Urgent, Stone. Citește-mă acum."
E o întâmplare naturală.
- Se întâmplă mereu... - Ăla era de la mine, idiotule.
Mai să fie! Asta a fost chiar tare.
Cel puțin, cineva ar trebui să de-logheze computerul lui Josh.
Aș face-o eu, dar nu vreau să mă întorc acolo.
În regulă, o să mă duc eu.
Mersi.
Da...
A fost ceva atât de ciudat
cu el când m-am dus acolo...
de parcă nu era el însuși.
Dar chiar nu era.
Părea o persoană diferită.
De ce a făcut-o?
Nu știu.
Și cred că asta mă înnebunește...
că nu m-am prins.
Nimeni dintre noi nu s-a prins, nu?
Știi, nu e doar la tine.
Mai primești mesajele alea?
Da. Care e treaba?
Stone n-a ajuns acolo?
Nici n-a apărut la ore azi.
N-am vorbit cu el.
Alo?
Hei, Stone.
Hei, Izzie.
Sunt Mattie.
Ce e, Mattie?
Încă mai primești
mesajele alea de la Josh?
Nu m-am logat.
Mi-am cam lăsat computerul singur.
Ai de-logat computerul lui Josh?
L-ai oprit?
Ești bine?
Am cam fost deprimat, știi?
Da, știu.
Toți sîntem.
Oh, D-zeule!
Ai venit să vezi apartamentul?
Păi, aruncă o privire.
Zugrăveala nouă. O să ai covor nou.
N-o să regreți chiria.
Tipul care locuia aici era prietenul meu.
Îmi trebuie computerul lui.
Computerul?
Ce ați făcut cu el?
Nu știu nimic despre computer.
Computerul lui era acolo
cu restul lucrurilor lui.
Fato, mai bine ai dispărea
sau o să chem Poliția.
De ce să nu sun eu la Poliție?
În regulă.
Bine. Nu te enerva!
Două luni a locuit băiatul ăla aici
- și nu și-a plătit chiria. - L-ai vândut?!
Două luni... Ce rea să fac?!
Cui l-ai vândut?
El s-a sinucis
și acum vii să mă bați la cap
cu computerul ăla blestemat.
Spune-i că încă îmi datorează 100 de parai.
Banca i-a refuzat cecul.
Dexter McCarthy.
Ce, e blocat?
Cred că nu prea contează,
de vreme ce ai cumpărat un computer furat.
Mi-a părut sinceră.
De ce îmi dai e-mailuri?
Îți dau e-mailuri?
Nici măcar nu știu cine ești.
Computerul ăla aparține unei persoane pe care o cunosc.
I-ai găsit parola. Acum îți bați joc
de oamenii din agenda sa?
Ăsta e un lucru de tot rahatul.
Serios?
Vino aici.
Nu e posibil.
Am o problemă cu amânările.
Nu l-ai conectat... de când l-ai cumpărat?
Nu. Furat sau nu, m-a costat
400 de parai... Vrei să-mi dai banii înapoi?
Prietenul tău își poate primi computerul înapoi.
Păstrează-l. Nu-i mai trebuie.
E mort.
Clasic.
Ce e asta?
E de la Josh.
E scrisul lui.
Când a fost trimis?
Pe 17.
Cu două zile înainte să moară.
Îi ține la distanță. Nu știu de ce.
Ce ține la distanță?
E evident că o luase razna, nu?
Cum rămâne cu Stone?
Ce e cu el?
Așteaptă, ce e Stone?
Nu părea în apele lui.
Nu pot să explic.
Cam am același sentiment.
Care același sentiment?
Ca atunci când am fost la Josh.
Și iată-l pe Skip Warren cu ultimele subiecte.
Un purtător de cuvânt de la Departamentul Sănătății
a denumit valul de sinucideri din oraș ca:
"tragice și foarte nefericite,"
și a adăugat că nu sînt dovezi care să sugereze
că au vreo legătură în vreun fel.
Hei.
Du-te.
E în regulă.
Bine.
Dă-i drumul.
Cât de bine îl cunoști pe tipul ăla?
- De ce? -Pentru că am fost într-o
chestie înfricoșătoare.
Pot să-ți arăt ceva?
Ce căutăm?
Vei vedea.
Deci, prietenul tău...
a murit într-un accident?
Nu.
Atunci ce-a fost?
Nu sînt sigură.
Credeam că rula
același clip mereu și mereu, dar nu.
Ei nu fac mereu același lucru.
E un fel de cameră web.
Ah, Bag Man. Privește.
De câte ori încearcă s-o scoată,
imaginea se taie... și revine la început.
Cum a ajuns asta aici?
Tot ce-am făcut a fost să-l conectez.
De cât timp te uiți la asta?
Nu, cred că întrebarea e...
de cât timp mă privesc ei pe mine.
Fir-ar să fie.
Da?
Uite, uite, omule...
Oprește-l! Oprește-l!
Nu pot să cred că mi-ai arătat asta.
Era computerul prietenului tău!
Se ocupă cu chestiile astea?
Le filma și le vindea on-line?
Ce-a făcut?
Josh și-a legat un cablu de telefon în jurul gâtului
și s-a spânzurat. Asta a făcut!
Mattie... Mattie, nu crezi
că prietenul tău având aceste clipuri
și făcând ce-a făcut nu e o coincidență?
Și dacă oamenii ăia...
dacă ce fac e real...
- Dacă sînt cu adevărat morți... - Știi ce cred?
Cred că indiferent cum...
Josh tot mort e.
Cred că trebuie să te duci sus
și să ștergi hardul.
Am încercat.
Nu mă lăsa.
Trebuie să trec peste asta.
Îmi pare rău.
Nu vrei să știi de ce?
Bună, sînt Louise Webber.
Lasă-ți numele și mesajul și o să te sun eu...
Josh?
Josh, sînt Mattie.
Mattie.
Ești acolo?
Mă simt foarte singur.
Josh?
Josh.
Ceva e în neregulă cu mine.
Am văzut doi oameni
sinucigându-se.
Profesorul meu de psihologie a sărit în fața autobuzului.
Toate în ultima săptămână.
Te-ai plimbat în jurul campusului în ultima vreme?
Fiecare clasă e pe jumătate goală...
și nimeni nu vorbește despre asta.
Mă urmărește ceva.
E în visele mele.
- L-am văzut în autobuz. - Haide, Mattie,
crezi sincer că există vreo fantomă
care se învârte pe aici?
Nu știu.
Dar ceva e în neregulă.
Ești o tânără foarte deșteaptă.
Vreau să adaugi asta pentru mine.
Izbucnește o epidemie de gripă.
Oamenii sînt într-o condiție proastă, se tem unii de alții.
Și apoi adaugă evenimentul declanșator:
coincidența valului de sinucideri.
Morișca e-mailurilor intră într-un vârtej,
și brusc oamenii văd lucruri ciudate în umbră?
Nu-mi imaginez asta!
De ce crezi că te-ai întors aici?
Cu siguranță nu pentru că te-ai gândit
că voi fi de acord cu tine.
Știai care va fi răspunsul meu; știai asta
și vroiai s-o auzi.
Nu poți articula ce crezi
că se întâmplă acolo, Mattie,
pentru că nu e real.
Ce ar trebui să fac eu?
Să ignor ce simt?
Nu. Nu.
Trebuie să înfrunți ceea ce crezi că se întâmplă acolo.
Trebuie să stai ferm, să te uiți bine și lung,
și vei vedea că nu e acolo.
Tu nu ești real.
Stone?
- Nu vreau să mor! - Stone...
Nu vreau să mi-o fac singur.
Nu vreau să mor!
- Stone! Ce se întâmplă? - Nu vreau să mor!
Nu vreau să mi-o fac singur.
Stone!
D-zeule!
Sunt gata să știu.
Ce ai aflat?
Păi, hardul a fost prăjit,
dar am putut recupera cam tot.
Se pare că prietenul tău
era infectat cu niște viruși serioși.
De ce ar fi făcut asta?
E o călătorie puternică.
E ca și cum ai ține bombe atomice în dulap.
Am mai găsit niște lucruri
pe care cred că trebuie să le vezi.
Când am pornit hardul au apărut asta.
Josh?
Acest mesaj e pentru Douglas Zeigler.
Sunt Josh Ockmann, sînt tipul căruia i-ai intrat în sistem.
Îmi pare rău... dar trebuie să vorbesc cu tine.
Avea un jurnal video?
E mai mult un fel de jurnal cu evenimentele importante.
Zeigler, sînt Josh iar.
Cum să te conving să vorbești cu mine?
Orice aveai închis în sistemul tău,
i-am dat drumnul.
I-am dat...
Și acum nu știu cum să-l opresc.
Ești în regulă cu asta?
Da...
Trebuie să știu ce aveai acolo.
Trebuie să știu.
N-am mai văzut așa ceva niciodată,
dar arde tot prin orice firewall,
arde fiecare circuit.
Am nevoie de ajutorul tău.
Am însemnat restul.
Zeig, am e-mailul tău.
Cred că știu cum să-l opresc.
Am scris un virus care l-ar putea opri.
Ne întâlnim la bibliotecă azi la 5:00.
Fii atentă la asta.
Am văzut ceva la bibliotecă.
Încă îl pot simți.
Ca și cum ar fi intrat în mine,
ca și cum ar fi luat tot din mine.
Viața mea.
De ce nu-mi răspunzi, Zeig?
Am nevoie de ajutorul tău.
De ce nu m-ai avertizat?
Asta e tot?
Mai e una,
dar...
Vreau s-o văd.
Mă doboară.
Simt de parcă nu mai am nimic în mine.
Nu pot gândi, nu mă pot mișca,
nu pot scăpa de durere.
Nu pot.
Nici nu mai sînt eu.
A dispărut totul.
Nu... mai pot continua.
Îmi pare rău, Mattie.
Și dacă au toate legătura?
- Ce? - Sinuciderile,
oamenii de pe Internet, ceea ce am văzut.
Fantomele?
Nu înghit așa ceva, Mattie.
Josh credea că le-a văzut...
și asta l-a distrus rău și...
...a făcut ce-a făcut.
Ce crezi că la împins la limită?
Lui Josh i se întâmplau lucruri rele.
Josh nu își arată puterea cu virușii.
A văzut ceva oribil...
ceva ca asta...
și vroia să-l oprească.
Hackerii fac chestii de astea mai mereu.
E o farsă.
A primit-o de pe Internet. Haide.
Nu era conectat la Internet.
- Cablul era scos. - Și?
A venit pe Wi-Fi.
Așa cum a zis Josh, a scos ceva...
A scos prin Wi-Fi?
N-are nici o logică.
Are toată logica din lume.
Ai idee câtă cantitate
se mișcă pe aici?
Ce cantitate de informație
transmitem?
Transmitem
oricui unde sîntem și ne credem în siguranță?
Tot orașul ăsta ciudat
se îmbolnăvește
și noi ne purtăm de parcă nu e nimic.
Păi, e nimic.
E ceva ce nu înțelegem
și vine de la noi.
Ne sperii, omule.
E sfârșitul lumii.
Asta e.
Poate e băutura din cafeaua ta.
Ce e cu Zeigler?
Toată chestia a început cu el.
Era unul dintre prietenii hackeri de-ai lui Josh.
Trebuie să fie cineva din școală
care știa că o să-l găsim.
Poate el știe ce se întâmplă.
...un virus de computer
afectează toate serviciile internaționale de Internet.
Autoritățile cer ca toți cei care nu au nevoie
să folosească computerelor, să le oprească acum,
pentru a evita răspândirea.
Hei.
Încep să cred că sînt singura care locuiește aici.
E ceva astă seară?
Nu prea ies. Îmi pare rău.
Cățea.
"Douglas Zeigler."
Zeigler, virusul din interior...
interior... interior...
În interior?
Spui că...
...nu e disponibil pentru comentarii,
dar primim rapoarte de dispariții în masă
și din alte orașe.
Se pare că criza se întinde,
și guvernul federal își mobilizează ca răspuns,
tot mai multe forțe de ordine
și sistemele de urgență par să fie...
pur și simplu stinse.
Vroiam să te văd, Mattie.
Tim?
Vroiam să te văd.
Cum faci asta?
Te văd.
Izzie, ești acolo?
- Această căsuță vocală nu mai... -O caut pe Izzie.
acceptă mesaje.
Vă rog, încercați mai târziu.
Mesajul 687.
Isabelle?
Vino aici! Vino aici!
O să fii bine.
Știi ce gust are moartea?
De metal.
Nu vrei să respiri.
Pentru că de fiecare dată...
... intră mai mult în tine.
Vreau să mor, dar mi-e teamă s-o fac.
N-o să mori.
Vreau!
Ce vor ei?
Vor ceea ce nu mă iau.
Vor viața.
Vor veni și după tine.
Nu poți face nimic.
Doamne, te răcești.
Așteaptă... aici o secundă.
Ați sunat la Urgențe 911.
Toți operatorii sînt ocupați.
Rămâneți pe linie până ce un operator va fi disponibil.
Îmi pare rău, Mattie.
Izzie!
- Alo, sînt Louise Webber. - Alo?
- Lasă numele și mesajul... - Fir-ar să fie!
Mattie!
Dexter...
Isabelle a dispărut.
Cum adică a dispărut.
Îmi fac bagajul. Ne întâlnim în față.
Sunt pe drum.
Stătea acolo, goală...
ca și cum ar fi vrut să moară.
Și era ca nimic.
Doar...cenușa, doar asta...
Mattie, uită-te la mine.
- ...neagră, cenușa zburătoare! - Uită-te la mine!
L-am văzut... lucrul de care vorbea Josh a venit la mine.
- Chiar după ce am găsit asta. - Ce?
Virusul la care lucra Josh.
L-am găsit lipit în computer.
Unde nu-l puteau găsi.
- Va funcționa? - Nu știu.
Dar Zeigler va ști.
L-ai găsit pe Zeigler?
Vom avea niște răspunsuri.
Da.
O să-l închidem.
Îl vom închide.
Mattie... Mattie...
Ești bine?
Da.
Ieși din mașină.
El e în regulă?
- Să mergem. - Ce?!
Haide.
Nu e nimeni în mașină?
Nu.
Haide! Haide!
Nu mișca!
Ce dra...?
- Nu te apropia! - Nu trage!
Lasă arma jos! Calvin, ești nebun?
Sunt în siguranță, nu sînt... sînt doar copii!
N-o să-ți facem rău.
Lasă-l jos.
Trebuie să mergem.
Pierdem timp.
Trebuie să ieșim din oraș!
Vin prin computer.
I-am văzut.
Cred că avem o soluție.
Sunteți nebuni?
Rămâneți aici, sînteți morți.
N-ar trebui să fim afară... se zice că se răspândesc.
Au zis că nu se știe cât va mai dura
până vor fi peste tot.
Polițiștii au dispărut!
Oamenii mor peste tot! Haideți!
Am auzit că e sigur în zona morții,
oriunde nu sînt computere,
telefoane, Wi-Fi.
Haideți!
Oriunde nu pot pătrunde.
- Să mergem! - Salvați-vă!
Grăbiți-vă!
Dacă l-au prins pe Zeigler?
Și dacă nu pot să iasă?
E în viață!
Trebuie să fie!
Douglas Zeigler?
Zeigler!
D-zeule!
Nu e aici.
Nu! O să-l lași să intre!
- Unde ești?! - Prietenul meu Josh
avea nevoie de tine. De ce?
D-aia vroia să-l lase să intre.
Ce să lase să intre?
Cea mai mică crăpătură, cea mai mică gaură,
așa intră.
Trebuie să știm la ce lucrai.
Ce era?
Era un proiect de telecomunicații!
Era copilul meu.
Era pe super-banda.
Am descoperit frecvențe de care nu știam că există,
și au pătruns.
Cine?
La început n-am știut ce era.
Am crezut că e o interferență radio.
Apoi am realizat că era o matriță.
De câte ori încercăm s-o monitorizăm,
se opreau sau schimbau frecvența.
Adică, erau deștepți.
Au reacționat și apoi...
am început să vedem lucruri prin laborator.
Dar umbrele nu se puteau ascunde sub birou.
Umbrele nu pot umbla
prin cameră la lumina zilei.
Există o bandă.
O bandă adezivă roșie.
Ați văzut-o?
A blocat o parte a spectrului
de care aveau nevoie pentru transmisie,
așa că i-am putut ține afară din cameră,
dar n-am reușit să-i ținem departe.
Veneau așa de repede...
erau ca o ceață.
Ultimul lucru pe care l-ai vrea
e să te ia cu ei.
Pentru că îți iau dorința de a trăi.
Orice ai făcut,
dispare.
Nu mai vrei să mergi,
nu mai vrei să te miști.
Ești doar o carapace.
Apoi apar vânătăile.
Se răspândesc peste tot.
Corpul tău moare de viu
și apoi ești doar o grămadă de cenușă.
Am văzut ce i s-a întâmplat lui Tillman.
Am văzut ce i s-a întâmplat lui Plummer.
Ce sînt EI?
Aș vrea să știu.
Mi-am privit prietenul cel mai bun murind, Zeigler.
Nu ăsta e răspunsul
pentru care am venit aici.
Păi ce vrei să-ți spun?
Deja au intrat în toată rețeaua regională.
Oriunde... în mobile, în PDA-uri...
Nu-i putem opri.
Trebuie să distrugem tot sistemul.
Cum să-l distrugem?
La asta lucra Josh.
Un virus configurat
pentru specificațiile sistemului.
Unde ți-e serverul?
Într-un loc foarte nepotrivit.
Unde e?!
În subsol, în laboratorul computerelor.
Nu contează, pentru că și dacă îl încarci,
tot nu înseamnă că o să funcționeze!
Nu-nu-nu-nu.
Nu!
Fugi!
Du-te!
Haide!
Dexter!
Du-te!
Mattie.
Josh?
Îmi pare rău, Mattie.
Nu, nu te uita!
Doar aleargă!
Mattie! Mattie!
Întoarce-te la mine.
L-am văzut, Dex.
Am văzut...
Bine. Stai aici.
Mă întorc imediat. Mă întorc imediat.
Nu!
- Trebuie. - E prea târziu.
Nu mai putem face nimic.
Pot încă să opresc sistemul.
N-ai priceput?
Nu există nici un sistem de oprit.
EI sînt sistemul.
Trebuie să plec.
Nu... Nu...
A mers.
Hai să ieșim dracu de aici! Haide!
Haide! Fugi!
Doamne!
Hei!
Cât benzină ne-a mai rămas?
Jumătate de rezervor.
Cât de departe o să ne ducă?
Vom afla.
Acesta e un mesaj de urgență
de la Armata SUA.
Unitățile de căutare și de salvare
au fost trimise să asiste supraviețuitorii crizei.
Am stabilit zonele sigure
în locurile fără rețea sau acoperire celulară.
Mobilele, computerele,
și PDA-urile sînt canalele de invazie.
Aruncați toată tehnologia înainte să intrați în aceste locații.
Stai așa, Mattie!
Ești bine?
Da. Ce s-a întâmplat?
Nu știu.
Probabil am ieșit din zona morții.
Nu pot exista fără semnal.
Nu ne putem întoarce niciodată.
Orașele sînt ale lor.
Viețile noastre sînt diferite acum.
Ceea ce era menit să ne conecteze între noi,
în loc să ne conecteze cu forțe
de care nu ne-am fi imaginat că există.
Lumea pe care o știam a dispărut.
Dar dorința de viață nu va dispărea.
Nu pentru noi...
și nici pentru ei.
made by sabian Enjoy it!